Är det nan som vet vad mötet handlar om?
Jag hoppas det är viktigt. Jag översätter skrifttavlan funnen pa P30-255.
Jag maste färdigjustera MALP-sensorerna
för langtidsrekognosering av P5X-3D7.
Jag kunde inte avsluta min kelno'reem.
Jag skulle precis göra nagot viktigt.
All right, hörni. Sitt kvar.
Vi har en nödsituation.
Tidigt i morse klockan 0400
fick basens växel följande telefonsamtal.
Halla. Detta är ett meddelande till överste Jack O'Neill
och alla andra som Iyssnar.
Jag vet att telefonsamtalet avlyssnas, men försök inte att spara det.
Jag ringer fran Butte, Montana, men är langt härifran
innan era Black Ops-styrkor kan na mig. Ni har inte att göra med en amatör.
Jag känner till allt om Roswell, och Kennedy-konspirationen, och...
Han haller pa sa där ett tag.
.. och CIAs trakasserier med mikrovagorna...
Ett bra tag.
.. och ödlemänniskorna,
men poängen är att inget gar upp mot din lilla hemlighet, överste.
Jag talar om ett stort, runt föremaI som upptäcktes i Egypten,
och som numera vistas i en robotsilo under Cheyenne Mountain.
Jag tror ni kallar det Stargate.
Och nu närjag har din uppmärksamhet, vill jag träffas.
Imorgon klockan 11 i den nya Cloverleaf-restaurangen i Billings.
Och överste - kom ensam.
Intressant.
Ett säkerhetsbrott har begatts.
Jag vill veta vem det här är. Jag vill veta hur han fick informationen,
och jag vill veta vem han har pratat med.
Du aker om en halvtimme.
INGEN ATERVÄNDO
Överste O'Neill?
- Japp. - Förlat jag är sen. Jag tror jag förföljdes.
- Säker? - Ja. Men oroa dig inte.
- Jag blev av med dem. - Mycket professionellt.
- Vad heter du? - Kalla mig Martin.
Okej Martin. Vad rör det här sig om?
Om du ursäktar, innan vi börjar...
Ska bara kolla om du bär pa sändare.
Bra.
Det är okej.
Du förstar att en man i min situation maste ta vissa atgärder.
Ja. Man vet aldrig vem som lyssnar.
Precis. Det kanske inte är sa för dig, men jag känner mig alltid förföljd.
Kom igen, lat oss ga rakt pa sak. Vad star pa?
- De vet du likaväl som jag, överste. - Det gör jag inte.
Da sätter vi igang. Om han har körkort borde vi hitta honom.
Jag har aldrig varit pa övervakning. Borde vi inte äta munkar, eller nat?
Ett topphemligt statligt program
som inbegriper momentan förflyttning till andra solsystem
med hjälp av en mekanism som kallas Stargate.
Later som en bra idé för tv. Om man nu gillar sant.
Överste, det här är ingen lek. Om det inte är sant, varför reste du hit?
Okej. Sanningen.
Det finns ett topphemligt statligt program som kallas Projekt Stargate.
- Jag visste det. - Men det rör sig inte om rymdfärder.
Vad rör det sig om?
Magneter.
- Vad fan ska det betyda? - Jag har redan sagt för mycket.
- Du tar inte det här pa allvar. - Nej, det gör jag inte.
- Jag behöver hjälp. - Varför? Vad...
Jag maste ga igenom stjärnporten.
- Marty, jag tror... - Nej. Jag menar allvar.
Jag har insett att jag inte hör hemma här.
Jag var länge besatt av alla konspirationsteorier kring utomjordingar.
Cirklar i akrarna, lemlästade kor, Apollos nedtystande...
Jag trodde manlandningarna var en bluff.
Nej. Det var en historia som regeringen kom upp med
för att rikta uppmärksamheten fran den sanna dolda verksamheten.
I alla fall, en dag pa nätet hittar jag en konspirationssajt
där de chattade om nagot de kallade Stargate.
Det var mest felinformation, men ordet "Stargate" fastnade i huvudet.
Det utlöste nagot som jag senare insag var ett förträngt minne.
Du förstar, sanningen är att jag inte bara är intresserad av yttre rymden...
Jag är fran yttre rymden.
Notan, tack.
Vi har fatt upp nat.
Det är han. Martin Lloyd.
Brunt har, nötbruna ögon.
Han finns i brottsregistret. Arresterades för protester utanför en tv-station.
Han pastod att subliminal reklam styrde hans undermedvetna.
- Har du en adress? - Visst.
Jag skulle kunna fa tag pa hans glasögonrecept, om jag sa ville.
- Du tror mig inte? Jag är en utomjording. - Jag tycker du ser rätt sa mänsklig ut.
Nej. Vad jag tror är, att för tusentals ar sen kidnappades människor fran Jorden.
Kanske som en del av ett experiment, kanske som slavar... Vem vet?
Poängen är att det finns civilisationer däruppe
som härstammar fran dessa ursprungliga människor.
- Det där är bara galenskaper. - Vill du ha bevis?
Jag kan ge dig bevis. Jag kan visa dig min farkost.
Se här, Marty, jag är en upptagen man
och du slar inte mig som en nationell säkerhetsrisk...
VI HAR HANS ADRESS. HALL KVAR HONOM.
Men som du vet kan man aldrig vara för noggrann.
Sa...
Visa mig.
Den ligger efter nästa krön.
Farkosten är nästan helt begravd, men jag vet precis var den finns.
Marty, vad far dig att tro att du kan lita pa mig med allt detta?
Jag kan inte förklara det. Jag har det bara pa känn.
Som... om vi har nagot gemensamt.
Ja, det var ju smickrande. Men jag är inte en utomjording.
Nej, det vet jag. Det är nat annat.
Häruppe.
- Här är det. - Trevligt ställe.
Halla?
Jösses.
Nagot säger mig att vi inte behöver oroa oss för den här typen.
Förutom att han rakat komma mycket nära sanningen.
Han ser bekant ut.
Det verkar som om detta vapen är harmlöst.
Nej men, halla.
Sam, du kommer att vilja se det här.
En riktig samling.
Lugnande medel, antidepressiva, antipsykotiska...
Verkar som om han behandlats för ett antal psykiska problem.
Varför förvanar inte det mig?
Vi har gatt omkring i en halvtimme.
Jag förstar inte. Gläntan där jag landade borde vara här nanstans.
Hur kan man tappa bort en rymdfarkost?
Mitt minne är inte sa bra. Ibland blir jag lite förvirrad.
- Det kan bero pa medicinerna. - Det förklarar saken.
Hör nu. Jag gar tillbaka till bilen.
Nej, vänta. Du far inte. Snälla. Den är här, jag vet det.
Marty, lyssna nu. Det finns inget rymdskepp. Du är inte en utomjording.
- Du förstar inte. - Det är jag van vid.
Kom nu. Jag kör dig tillbaka till stan.
- Hittar du nagot? - Jojomän. En dagbok. Ta dig en titt.
"12 april. Nagon har gatt igenom soporna. Misstänker CIA."
"2 maj. Kam försvunnen. Misstänker CIA stal den för genetisk identifikation. "
"26 juni. Kam funnen bakom byran. Kastade den ifall den blivit fifflad med. "
"Köpte ny kam, 39 cent pa Shop-More. "
Det här är ju rent slöseri med tiden. Han har ju paranoida vanföreställningar.
Vad star pa?
Aktivitet i huset.
Ser ut som om Martin har besök.
Det är inte allt. Ser du den store typen? Se vad som händer pa värmescannern.
Definitivt inte mänsklig.
- Kom in. - Sir...
Jag har testresultaten pa medicinerna fran Martins hus.
- Det var snabbt. - Preliminär analys fran Montana.
- Det finns nagra abnormaliteter. - Vilket betyder...
Flera oidentifierbara kemikalier hittades.
Jag tror nagon har fifflat med drogerna.
- I vilket syfte? - Det kan jag inte svara pa.
Vad vi vet, kan det vara medicinen som orsakar hans inbillningar.
- Jag nämner det för överste O'Neill. - Psykiaterns namn star pa etiketten.
Telefonsamtalet väckte min nyfikenhet.
Jag far inte ofta fragor fran militären.
Det här rör en av dina patienter. Martin Lloyd.
Jag förstar. Naturligtvis inser ni att en läkares tystnadsplikt
förbjuder mig att diskutera patienter.
Nationens säkerhet är i fraga, Dr Tanner.
Tystnadsplikten gäller inte i det här fallet.
Nationens säkerhet gällande Martin? Det finner jag svart att tro.
Varför säger du det?
Man kan se det sa här. Sadana som Martin kan kompensera
för en mindervärdeskänsla genom att skapa intrikata fantasier
där de är centrum och navet av all uppmärksamhet.
Dessa människor försöker ofta dra in andra i sina vanföreställningar.
Det är vad som hänt här.
Överste O'Neill? Är du där?
- Martin? - Jag maste fa träffa dig.
Sa skönt att du är här. Du har ingen aning om vad som...
- Vem är det? - Min vän. Murray.
- Litar du pa honom? - Visst.
- Da är det väl gott nog för mig. - Bra. Bra att det känns bra.
Vill du inte veta hur jag hittade dig?
Okej.
Jag lade märke till en karta i din bil fran ett Sleep-Rite-motell.
- Jag kollade vartenda ett i stan. - Det finns tva.
Jag förvanas över att nan i din position inte gör mer för att dölja sin identitet.
Marty, jag jobbar inte under täckmantel.
Du tror jag hittar pa allt det här. Titta här.
- Ja, nu förstar jag precis. - Jag lutade den mot insidan av min dörr.
När jag kom hem lag den pa golvet, vilket innebär att nan varit där.
Om du lutar den innanför dörren, hur kommer du da ut?
Genom fönstret. Tror du jag är sa dum att jag gar ut genom ytterdörren?
- Sa du lämnar fönstret öppet? - Ja. Men jag lägger ett harstra pa bläcket.
- Om det är borta när jag kommer hem... - Marty...
Poängen är att nan var där! De är efter mig.
Du maste hjälpa mig. Snälla. Vi har inte mycket tid kvar.
- Vad vill du? - Jag vill aka hem.
Du maste ta mig genom stjärnporten.
Martin kanske lider av inbillningar, men det finns ända obesvarade fragor.
- Som till exempel? - Ja, han tar manga mediciner.
- Inte mer än nödvändigt. - Doxepin, Haloperidol,
- Perphenazine, litium, valium... - Major, snälla.
Jag har inte tid att diskutera förmanerna av psykofarmaka.
Intervjun är slut.
Dr Tanner, vi tog prover pa Martins mediciner och gjorde en analys.
Tydligen har drogerna spetsats med obestämbara kemikalier.
- Absurt. Nan gjorde ett misstag. - Proverna var mycket genomgaende.
Jag skriver ut recepten. Jag tillverkar inte drogerna.
Vi anklagar dig inte för nagot. Vi försöker bara fa nagra svar.
Ni inser att undersökningen kommer att öka Martins paranoia.
Vi har inget val.
Och vi kommer att ga till botten med detta med eller utan din hjälp.
Jag vet inte vad mer jag kan berätta.
Har han nagra vänner eller anhöriga vi kan kontakta? Nagon alls?
Han jobbar här.
Det är det enda jag kan göra.
Jag visste det här skulle hända. De kommer att göra prover,
och sen dissekera mig som i sana där vansinniga biologiexperiment i skolan.
- Marty, ta det lugnt. - Jag vill aka hem.
Sitt!
Slappna av. Ingen ska göra nat med dig, jag lovar.
Om, och jag menar om, det finns en sadan sak,
vad far dig att tro din väg hem är genom den här stjärnporten?
Jag vet inte. Jag far vissa infall. Glimtar.
Det är lite förvirrande, faktiskt. Jag vet inte ens säkert varför jag vill aka.
Det är bara en känsla. Som om jag är nan där.
Som om det finns nat viktigt för mig att göra där,
viktigare än det jag gör här.
Kan jag fa ett glas vatten?
Ja.
Lat mig se de där.
Ta det lugnt med de där.
- Men... - Bara för ett tag. Tro mig.
- Symbolerna, da? - Vilka symboler?
Det är en av de saker jag ser i mina aterblickar. Det finns sju av dem.
Jag skrev ner dem.
Halla?
- Är det här rätt ställe? - Ja.
Detta är adressen han gav oss.
Det ser inte ut som nagons arbetsplats. Det finns ingen här.
Förutom killarna med pistoler.
Fast jag är fran en annan planet har jag väl ända rättigheter?
Genévekonventionen gäller väl utomjordingar ocksa?
Jag maste komma ihag att sla upp det pa nätet.
Carter svarar inte i telefon.
- Skulle de inte ha tagit kontakt med oss? - Jo.
Vet du, jag tror det skulle vara en bra idé om jag tog mina mediciner nu.
- Det tror jag inte. - Om jag gar för länge utan dem,
har jag en tendens att bli lite nervös.
Allvarligt.
Marty, sitt ner.
Lat oss prata om symbolerna.
- De betyder nat, eller hur? - Jag vill att du tänker efter noga, nu.
- Var sag du dem? - Jag sa ju det, jag har visioner.
Jag vet inte var de kommer ifran.
De kanske har nat att göra med implantationen.
- Förlat? - De implanterade nat i mitt huvud.
Jag brukade tro att de skickade signaler.
Vilka "de" hänsyftar du pa?
Du vet: dem. Den hemliga regeringen.
Den nya världsordningen. Svarta helikoptrar, underjordiska baser...
- Läser ni inte tidningarna? - Marty, för guds skull.
Min neurolog trodde mig inte heller.
Det var för att implantationen är sa liten att den inte syns pa röntgen.
Vi kommer ingen vart.
Jag gar och letar efter Carter och Daniel. Hall ett öga pa honom.
Vart ska du?
Murray...
Okej, vi försöker göra det här smärtfritt.
- Vilka är ni? - Vilka är ni?
Vi har vapnen, vilket innebär att ni svarar pa vara fragor.
Sa, vilka är ni?
Jag är Dr Daniel Jackson. Det här är major Samantha Carter.
- Vi är fran flygvapnet. - Vad gör ni här?
Hemligstämplat.
- Vad vet ni om Martin Lloyd? - Aldrig hört talas om honom.
Ni utförde en illegal genomsökning av hans hus.
Nej, det gjorde vi inte.
Sa vilka är ni egentligen? CIA? NID?
Vad vet ni om Martin Lloyd?
DR PETER TANNER, PSYKIATER
HUVUDLÖS ALIEN FUNNEN I TOPLESSBAR
- Far jag komma ut nu? - Nej.
Psykiaterns kontor var helt öde, som om ingen nagonsin varit där.
- Vad gör vi nu, O'Neill? - En undersökning är igang.
- Var är Marty? - Han envisades med sina mediciner.
Murray? Jag är ledsen att jag försökte bita dig, och jag vet att det var helt fel,
men jag undrar om jag kan fa komma ut nu?
Eller sa kan jag stanna här. Det är ocksa bra.
Det är bara det jag haller pa att bli yr.
Jag fattar det inte. Hur kan en san knäppskalle fa tag pa portkoderna?
Marty?
Martin. Är du okej?
Helvete!
Kom igen, Marty.
Nu i efterhand tänker jag vi skulle givit honom hans mediciner, O'Neill.
Överste...
Jag kommer ihag var mitt rymdskepp är.
Vi vet att ni var i Martins hus för vi har er pa video.
Vad kan ni berätta om honom?
- Han är en kollega. - Vi vet det.
- Vi vet ocksa att han inte är härifran. - Inte fran Montana?
Jag tror du vet vad jag menar.
Vi skulle ha tagit at vänster vid ravinen istället för höger.
Tror du nu pa Martin och hans rymdskepp?
Nej. Men han är vart bästa hopp om att hitta Carter och Daniel.
Efter dig, Murray.
Här är det!
Jag sa ju det. Här är gläntan.
Farkosten är här nanstans, men eftersom den är nästan helt begravd,
hall ögonen öppna och ga varsamt.
Här är den.
Jag visste att den var här. Jag visste det. Jag är inte tokig.
Föremalets material är definitivt utomjordiskt.
Vi använde en sonar för att fa ungefärlig storlek och form.
Och jag har förbättrat bilden genom att extrapolera de synliga delarna.
Den borde se ut ungefär sa här. Den är ungefär fem ganger tre meter.
Det stämmer inte.
Den är för liten. Det kan inte vara mitt rymdskepp.
- Finns det ett till därute? - Är det kanske en räddningskapsel?
Just det.
Vi maste ha fatt nat tekniskt problem.
Vi övergav farkosten och landade med kapseln.
Vi? Är ni flera stycken?
- Hur manga fler? - Jag vet inte.
De kan inte vara sa manga, sir. Fran storleken tippar jag fyra, fem, max.
Jag har hela tiden trott att regeringen förföljt mig. Tänk om det är de andra?
Vad skulle de här andra vilja?
Jag vet inte. De kanske är rädda. De vill inte bli avslöjade.
Om det är sa, är det mycket möjligt att de här andra är ansvariga
för Daniel Jackson och major Carters försvinnande.
Vad du säger är alltsa att den här mannen är en vanlig överfurir?
- Jag skulle inte kalla honom vanlig. - Han är väldigt bra pa det han gör.
Vilket är hans expertomrade?
Han skriver tal.
Den här da?
Den är mycket bra. Ritade du den själv?
- Vad är det? - Det är en anka, eller hur?
Vi väntar här.
Var hemvärld var under attack. Vi skickades ut för att hitta allierade,
men när vi kom hit insag vi att ni inte var avancerade nog att hjälpa.
Vi har haft vara stunder.
Var fiende var för mäktig. De ville förslava oss.
De ville vi skulle dyrka dem som gudar.
- Goa'ulderna. - Ja. Sa hette de.
Visa honom.
Fienden du talar om förslavade mitt folk,
mördade min far och förvisade min hustru och mina barn.
Jag är märkt med symbolen för denna falska gud.
Murray!
Vi har svept färdigt efter stralning. Vi är redo att öppna luckan.
- All right, da öppnar vi. - Vänta. Det gar inte.
Kapseln har fjärrdetektorer.
Om ni gar igenom skrovet, kommer de att fa reda pa det.
Kanske det här kan vara till var fördel, O'Neill.
Jag förstar det inte. De vet vad en symbios är,
men om de verkligen var NID skulle de veta att Teal'c inte är en säkerhetsrisk.
Jag vet inte. Det är därför jag hatar att jobba för regeringen.
Varje departement har sin egen plan, sina egna sma hemligheter.
Sa sant, Dr Jackson.
Jovisst. Den hängde vi inte med pa!
Jag förstar er motvillighet att samarbeta.
I sadana här situationer, ger vi bara ut nödvändig information.
Faktum är att vi börjar fa ont om tid.
Jag börjar tappa talamodet.
Och jag maste verkligen fa information.
Du är inte en riktig doktor, eller hur?
Ser ut som om vart experiment avslöjats. Vad gör vi?
Hämta skapbilen.
- Ska vi köra nanstans? - Inte riktigt.
Det här är inte en bra idé. Sa jag att det inte är en bra idé?
Jag uppskattar inte att användas som bete.
Ge inte upp, Marty. Och sluta prata in i kragen.
Det är lätt för er att säga, där ni sitter och har det mysigt i bilen,
och äter era munkar och frasknyten.
Jag är den som star här ute och riskerar...
Vi har fatt sällskap.
Jag maste säga, Martin, att det här gör mig besviken.
Du har slutat ta din medicin, eller hur?.
Jag är inte galen och du är ingen psykiater. Ser du den här?
Vi kom hit i den. Jag vet det. Jag kommer ihag nu.
Du har verkligen ställt till det, nu.
Fin skapbil. Vad kallar du den färgen? En sorts gragrön?
In med dig.
De är i rörelse.
- Kommer ni att droga mig igen? - Tja, det funkade ju tydligen inte.
Jag är rädd för att vi maste ta till mer drastiska metoder.
Ni kan inte döda mig.
Vet ni hur manga som känner till oss, nu?
Major Carter och Dr Jackson, da? Ska ni döda oss alla?
Vi ska göra det vi maste.
Det här är inte rätt. Jag känner er allihop. Vi var tillsammans i rymdskeppet.
Vi är soldater, inte mördare. Det är därför ni drogade och inte dödade mig.
- Martin... - Det är inte försent.
Vart folk är i krig. De behöver oss.
Martin, Jag avskyr att se dig sa här. Du var min bäste agent.
Jag var aldrig nan sorts agent. Det säger du för du tror jag är buggad.
- Är du inte det, da? - Naturligtvis inte.
Allt det här pratet om hemliga agenter- det är bara en täckmanteI.
Vi är egentligen utomjordingar, eller hur?
Med allt hemlighetsmakeri och alla lögner är det lätt att bli förvirrad.
Jag är inte förvirrad. Jag vet vem jag är.
Varför kan ni inte bara erkänna vilka vi är? Sa kan vi aka hem.
De har en Stargate!
De har stannat. Ta dem.
Stäng av omradet. Ingen in eller ut.
- Carter? - Sir?
Är du okej?
Ja.
Ah, Murray. Är jag glad att se dig!
- Var är dina vänner? - Jag vet inte.
- Sergeant, syns de misstänkta till? - Nej, sir.
- De bara försvann? - De är utomjordingar, eller hur?
Jag har ytterligare bevis. Se här.
- Vad är det? - En bärbar datoranordning.
Jag snodde den ur Tanners väska. Den har manga funktioner, se?
Ah, nej.
- Vada? - Hörni, det är bäst vi sticker.
Den här grejen haller pa med nedräkning.
Utrym omradet!
Na?
Konstigt. Jag är säker pa att det är en nedräknare för nan sorts detonation.
Precis. Just sa här kommer jag ihag det.
Sparre sju är last.
- Han hade rätt. Det är en aktiv port. - Skickar in MALP.
Jag kommer ihag allt nu. Det var aldrig nagot tekniskt fel.
Vad snackar du om?
Vi övergav rymdskeppet avsiktligt. Vi höll pa att förlora kriget.
Vi är desertörer.
Efter ett tag insag jag att det vi gjort var fel.
Jag ville aka hem, men de andra var rädda.
Sa de gav dig drogerna.
De är inte daliga män. De gömmer sig, bara.
Mottar MALP-telemetri.
Ni kommer att jaga dem, stämmer det?
- Inte jag. - Men militären, regeringen?
Jag tror inte att nagon kommer att hitta dem.
- General Hammond säger ni kan ga. - Verkligen?
Ja. Det är riskfritt, men du kommer inte att tycka om det.
De hade rätt.
Om vi hade akt tillbaka, hade vi varit döda nu.
- Jag är ledsen, Martin. - Vad händer nu?
Vi aker hem.
Översatt av Visiontext: Ingrid Tonkin